Hogyan csökkenthető a szegények stroke-halálozása?
2023. DECEMBER 04.
2023. DECEMBER 04.
Szöveg nagyítása:
Világviszonylatban a stroke a harmadik vezető halálozási és rokkantsági ok. Korábbi vizsgálatok szerint az alacsony társadalmi-gazdasági státusz (TGS) – függetlenül attól, hogy azt országok között vagy országokon belül mérik – összefüggésbe hozható a stroke fokozott kockázatával, a súlyosabb stroke-kal és a rossz kimenetellel, beleértve a magasabb halálozást és a súlyosabb rokkantságot.
A Neurology című szaklap regiszteralapú kohorszvizsgálata mediációs elemzést alkalmazva annak járt utána, hogy az alacsony TGS-ű betegek esetében megfigyelhető rosszabb stroke-kimenetel milyen mértékben küszöbölhető ki a komorbiditás, a stroke-súlyosság és az akut ellátás terén fennálló különbségek kiegyenlítésével.
Anita Lindmark és munkatársai a Svéd Stroke Regiszter, a Svéd Halálozási Regiszter és a Svéd Statisztikai Hivatal 2014 utáni adatait, továbbá a betegek által 3 hónappal a stroke után kitöltött egészségiállapot-kérdőív adatait használták. A TGS-t az iskolai végzettség és a tercilisekre osztott jövedelem (alacsony, közepes, magas) alapján számolták ki. Alacsony TGS-nek számított az általános iskolai végzettség + alacsony jövedelem, magas TGS-nek számított az egyetemi végzettség és a magas jövedelem; a közepes TGS a kettő közötti értékeket foglalta magába. A TGS és a stroke-kimenetel közötti mediátorok közül a következő hármat vizsgálták:
1. A cardiovascularis komorbiditások közül a diabetes, a pitvarfibrilláció és a korábbi stroke, valamint a dohányzás (egyéb komorbiditásokkal kapcsolatban nem álltak rendelkezésre adatok);
2. a stroke súlyossága (enyhe: NIHSS ≤5, illetve közepesen súlyos-súlyos: NIHSS >5);
3. az akut ellátás minősége (alkalmaztak-e reperfúziós terápiát, illetve ápolták-e a beteget stroke-központban/intenzív terápiás részlegen). Kimenetként a 3 hónapos utánkövetés mortalitási, illetve napi aktivitási adatait (mennyire képes a beteg önállóan öltözködni, mosakodni és mozogni a lakáson belül) használták. A mediátorok direkt és indirekt hatása közötti különbségtétel érdekében kauzális mediációs analízist alkalmaztak.
Összesen 25 846 beteget vontak be az elemzésbe (a svéd stroke-betegek 90%-a; 46,7% nő); az átlagos életkor 74,4 év volt. A betegek 26,3%-a volt halott vagy önálló napi aktivitásra képtelen a 3 hónapos utánkövetési időpontnál; az alacsony TGS a kedvezőtlen kimenetel jelentősen nagyobb kockázatával járt együtt: az alacsony TGS-ű betegek 39,2% volt halott vagy önálló napi aktivitásra képtelen, szemben a közepes TGS-ű betegek 25%-ával és a magas TGS-ű betegek 17,7%-ával. Az alacsonyabb TGS-ű betegeknél magasabb volt a cukorbetegség és a pitvarfibrilláció aránya, továbbá gyakrabban írtak fel számukra vérnyomáscsökkentő és thrombocytaaggregációt gátló szereket, mint a magas TGS-ű betegeknek, míg a statin- és véralvadásgátló kezelésben elhanyagolható különbség volt a TGS alapján. Az alacsony TGS a közepesen súlyos-súlyos stroke nagyobb kockázatával járt együtt (alacsony TGS esetén 35%, közepes TGS esetén 27%, magas TGS esetén 23% volt a közepesen súlyos-súlyos stroke aránya). Az akut ellátás minősége, beleértve a reperfúziós terápia alkalmazását és a stroke-osztályon történő kezelést, a TGS növekedésével nőtt.
A nem és az életkor szerinti kiigazítás után az alacsony TGS a halál vagy az önálló napi aktivitásra való képtelenség abszolút kockázatának 5,4%-os növekedésével járt együtt a közepes TGS-hez képest, míg 10,1%-os abszolút kockázatnövekedéssel a magas TGS-hez képest. A mediációs analízis szerint ennek a megnövekedett kockázatnak 60%-a maradna meg, ha a közvetítő tényezőket úgy módosítanánk, hogy az alacsony TGS-ű betegek körében ugyanaz legyen az eloszlásuk, mint a kiváltságosabb betegek esetében. Más szavakkal: az 5, illetve 10%-os kockázatnövekedés 40%-át okozza az alacsonyabb TGS-ű betegekre jellemző több komorbiditás, súlyosabb stroke és az esetükben kevésbé alkalmazott reperfúziós terápia – ha ezeket a különbségeket ki tudnánk egyenlíteni, minden 1000 stroke-betegből 40-nel kevesebb halna meg vagy válna önellátásra képtelenné. Mint a szerzők megjegyzik: a klinikusoknak különösen nagy hangsúlyt kell fektetniük alacsony TGS-ű betegeik pitvarfibrillációval, hipertóniával és diabétesszel kapcsolatos ellátására.
Szemlézte: dr. Kazai Anita
eredeti:
Neurology. 2023 Nov 8:10.1212/WNL.0000000000207939.
doi: 10.1212/WNL.0000000000207939.
Mediation Analyses of the Mechanisms by Which Socioeconomic Status, Comorbidity, Stroke Severity, and Acute Care Influence Stroke Outcome
Anita Lindmark, Marie Eriksson, David Darehed
Az inzulinrezisztencia több betegség, szindróma pathogenezisében részt vesz, ezek közül a legfontosabb a metabolikus szindróma, a 2-es típusú cukorbetegség, a polycystás ovarium szindróma
A rheumatoid arthritis (RA) patomechanizmusának ismert résztvevői az aktivált T-sejtek által stimulált B-sejtek és a monocyta-macrophag rendszer sejtjei, amelyek jelentős mennyiségű gyulladásos citokint termelnek. A citokinek hatásukat a különböző sejteken megjelenő receptorok közvetítésével fejtik ki.
Klinikum
A húgysav keletkezésének vannak endogen (purinszintézis, sejtpusztulás) és exogen (táplálkozás) forrásai. A kezelésnek tehát ennek megfelelően kell, hogy legyen nem csak endogen, hanem exogen útja is, ami magát a táplálkozást (és a helyes életvitelt is) foglalja magába.
Rheumatoid arthritisben (RA) a krónikus progresszív ízületi gyulladás krónikus fájdalomhoz, az ízületek destrukciójához, funkciókárosodáshoz, a komorbiditások révén élethosszcsökkenéshez vezet. A krónikus gyulladás minél korábbi megfékezése javítja a betegség hosszú távú lefolyását, az ízületi károsodások kialakulását.
Gyulladásos bélbetegség esetén több mint duplájára nő a demencia kockázata; IBD-ben szenvedőknél 7 évvel korábban kezdődik az elbutulás.
Az akut ischaemiás stroke (AIS) egy fontos és relatíve gyakori –egyes tanulmányok szerint arányuk a sürgősségi osztályon megjelenő komatózus betegek körében a 14%-ot is elérheti – oka az akutan jelentkező hipnoid tudatzavarnak (reduced level of consciousness, RLOC).
Chen és munkatársai a JAMA-ban megjelent cikkükben a kettős APT (dual APT, DAPT) noninferioritását vizsgálták intravénás thrombolysissel szemben minor, rokkantságot nem okozó ischaemiás stroke-okban.
Klinikum
A 2023-as év végén a The Lancet Neurology több közleményt jelentetett meg, melyben az egyes neurológiai megbetegedéseket érintő, az idei évben közölt fejleményeket foglalják össze. Az alábbiakban a stroke-kal kapcsolatos eredményeket mutatjuk be. A fő üzenet, hogy az intracerebralis vérzés kezelhető állapot, melyet három fontos klinikai vizsgálat igazol.
Klinikum
Az anosognosia egy olyan neurológiai tünet, melyben az érintett beteg nincs tudatában a saját neurológiai vagy pszichiátriai problémáinak. Az anosognosia egyaránt érintheti a nyelvi funkciókat, az ítélőképességet, az érzelmeket, az emlékezőképességet, az egzekutív és a motoros funkciókat is.
Klinikum
A stroke világszerte a halálozás és a rokkantság egyik vezető oka. A betegség egyik fontos rizikótényezője az életkor: az életkor előrehaladtával a stroke kockázata is egyre nő. Az akut stroke-ok mintegy 80-85%-a akut ischaemiás stroke (AIS). Az idős betegpopulációkra számos társbetegség együttes megjelenése és többféle gyógyszer együttes használata jellemző.
Színházi társasjáték a mélyszegénységről
Kórházak a régi Rómában
1.
2.
3.
4.
5.
1.
2.
Ideggyógyászati Szemle Proceedings
A Magyar Stroke Társaság XVIII. Kongresszusa és a Magyar Neuroszonológiai Társaság XV. Konferenciája. Absztraktfüzet3.
4.
5.
Egészségpolitika
A MOK és a MOSZ további lépéseket tesz a szakma és a biztonságos betegellátás érdekében