Célkitűzések a biodiverzitás megőrzéséért
2021. JÚNIUS 21.
2021. JÚNIUS 21.
Szöveg nagyítása:
Más környezeti és társadalmi problémákhoz hasonlóan a biológiai sokféleség vészes csökkenésének megállításáért is születtek, születnek nemzetközi megállapodások. Azonban – ahogyan a klímaváltozás mérséklése esetében – a biodiverzitás-megőrzés terén is kudarcot vallottak az eddigi próbálkozások globálisan. Ez felveti a kérdést, hogy milyen tényezők okozhatják a sikertelenséget, és mit tehetnénk a probléma megoldásáért. A Nature Sustainability szaklapban 2021 márciusában megjelent szerkesztői összefoglaló (Setting biodiversity goals) ezt a témakört járja körül. 2010-ben jött létre a Biológiai Sokféleség Egyezmény (Convention on Biological Diversity), amelynek létrehozásakor egy 10 éves keretrendszert, a biodiverzitási stratégiát (Strategic Plan for Biodiversity 2011–2020) is kidolgozták. Távlati célként azt jelölték meg, hogy 2050-re az ember harmóniában éljen a természettel, a biodiverzitást értékelve, megőrizve, helyreállítva és bölcsen használva. Ennek elérése érdekében fogalmazták meg a 20 Aicsi-célt, amely részletezi a tágabb célkitűzések eléréséhez szükséges teendőket – többek között a biodiverzitás-csökkenés mögött húzódó okok kezelését, a biodiverzitás fenntartható használatát, illetve az ebből származó javak igazságos elosztását. A CBD akkor ambiciózusnak, ugyanakkor elérhetőnek nevezte a célokat. Egy évtizeddel később, 2020-ban lett volna esedékes a részes felek újabb konferenciája az Aicsi-célok teljesítésével kapcsolatban, a Covid-19-járvány miatt azonban a kínai Kummingban tartandó konferenciát 2021 májusára halasztották. A konferenciához közeledve mind a kutatási erőfeszítések, mind a viták intenzívebbé váltak, és erős és egyértelmű üzenetet közvetítenek: a biodiverzitás helyzete rosszabb, mint korábban bármikor, és az Aicsi-célokat nagyrészt nem sikerült elérni. Egyesek szerint a kudarc az élő természet mérésének, számszerűsítésének nehézségein alapul, mások azonban a nem megfelelő nemzeti szintű végrehajtásban látják a problémát. A 2021-es konferencián állapodnak majd meg a következő tíz év, tehát a 2030-ig tartó időszak vállalásairól, így kulcsfontosságú annak a megértése, hogy mi okozza a sikertelenséget. A 2030-as keretrendszerről és célokról készült előzetes tervek már el is készültek, de már a Kínában esedékes véglegesítés előtt is számos szakértő fejezte ki aggályait az újabb célok hatékonyságával kapcsolatban. Néhányan az agro-ökoszisztémák kiemelkedő szerepének figyelmen kívül hagyására mutattak rá, arra reflektálva, hogy mekkora nehézséget jelent a védelem nagyobb területekre történő kiterjesztése azokban a régiókban, például a szub-szaharai Afrikában, ahol egyre nagyobb nyomást jelent a növekvő népesség. A célokkal kapcsolatos kudarcra válaszként születtek olyan javaslatok is, mint hogy a biodiverzitás-csökkenés megállítása érdekében helyezzük védelem alá a földfelszín felét. Ez nyilvánvalóan sok kérdést felvet, különböző tanulmányok a javaslat megvalósításával járó komoly társadalmi-gazdasági következményekre hívják fel a figyelmet. Rámutatnak például, hogy ez komoly élelmiszerhiányt okozhatna, és hogy a megvalósítás esetén érintett régiókban körülbelül egymilliárd ember él jelenleg. Ezek a tanulmányok a Nature Ecology & Evolution szakfolyóiratban megjelent gyűjtemény részeit képezik, amelynek több eleme is a fejlődés és a biodiverzitás-védelem összeegyeztetésének nehézségeire világít rá (legalábbis a ma uralkodó fejlődéskép esetén). Az erre irányuló megoldási javaslatok egy része erősen vitatott: ilyen például a biodiverzitás-ellentételezés (biodiversity-offsetting). Ez utóbbi kifejezés azt a megközelítést takarja, amely szerint a fejlődéssel járó negatív hatások ellensúlyozhatók a más területen biodiverzitás-megőrzés szempontjából előnyös cselekvéssel. Egy kutatás arra az eredményre jutott, hogy a múltban ez a leginkább a gazdasági növekedés további hajszolását szolgálta. Arra is rámutattak, hogy ma egyre több transzformatív, a gazdasági rendszereket a természeti korlátok tiszteletben tartására ösztönző javaslatcsomag is tartalmazza ezt, azonban az, hogy eredményre vezet-e, jelentős részben kihívást jelentő kormányzati, politikai változások megvalósulásától függ. Ahhoz, hogy a Biológiai Sokféleség Egyezmény 2050-es víziója megvalósulhasson, transzformatív változásra van szükség. Ez gyakorlati szempontból egyrészt azt jelenti, hogy a lehető legjobban meg kell értenünk az ember és természet kölcsönhatásait, másrészt azt, hogy sok mindent nem tudunk, és talán soha nem is lesz lehetőségünk megtudni, ha nem cselekszünk ma. Abban, hogy milyen irányba mozdulunk el, jelentős szerepe lehet a biodiverzitással foglalkozó kutatói közösségnek. Az említett gyűjtemény egy másik tanulmánya a képzelőerő fontosságát hangsúlyozza: ez segíthet felvázolni a kívánt célok eléréséhez vezető lépéseket. Többféle lehetséges út van, amelyek abba az irányba vezetnek, hogy a természettel harmóniában éljünk – egyik út sem tökéletes, de mindegyik lehetséges. Ezek változatossága tükrözi azokat a különféle értékeket és természethez fűződő kapcsolatokat, amelyek a döntéseinket befolyásolják. A biodiverzitással foglalkozó kutatói közösségnek el kellene fogadnia a kihívás nagyságát ahhoz, hogy megfelelő új prioritásokat állíthassunk fel mind a kutatások, mind a cselekvés terén. Szemlézte: Pribéli Levente Eredeti közlemény: Setting biodiversity goals. Nat Sustain 2021;4:189.
Ember és környezet
A szerző ökológus, a hazai környezet-, és természetvédelem ismert szakembere és a fenntartható fejlődés fáradhatatlan kutatója és propagátora. Gyulai Iván e kötetében a fenntartható fejlődés koncepcióját mutatja be. Nagyon világosan, közérthetően, rendszerszemléletben. Onnan indul el, hogy a megközelítésmód fókuszában nem az emberi igények, hanem a szükségletek kielégítésének biztosítása áll. Ez a kérdéskör magyar irodalmában gyakran összekeveredik.
Ember és környezet
A kötet alapján teljes bizonyossággal látható, hogy a klíma változása, a tiszta ivóvíz hiánya, a lecsökkent biológiai sokféleség rengeteg viszontagságot hoz még az emberiség számára.
Ember és környezet
Az SZVT Kutatási és Fejlesztési Központ székházában került sor arra az interaktív konferenciára, melynek témája Gyulai Iván „Fenntartható fejlődés” tanulmányának három fejezete volt. Az egyes fejezetekhez korreferátumok hangzottak el Gyulai Iván rövid ismertetőit követően, majd a hallgatóság oszthatta meg észrevételeit...
Az Asteraceae család, azaz a fészkesvirágzatúak a világ egyik legszélesebb elterjedésű és legfajgazdagabb növénycsaládja. Olyan növényeket sorolunk ide, mint a pongyola pitypang, a saláta, a cikória, a kamilla és az articsóka. E taxon egészségügyi jelentőségét vizsgálták a The Plants of the Asteraceae Family as Agents in the Protection of Human Health című tanulmány szerzői. Nagy diverzitásuk ellenére a legtöbb faj kémiai összetétele alapjaiban hasonló, a prebiotikus tulajdonságú inulinnak mindegyikük jó forrása. Emellett erős antioxidáns, gyulladáscsökkentő, antimikrobiális, vizelethajtó és sebgyógyító hatást is kifejtenek.
Ember és környezet
A klímaváltozással foglalkozó szakirodalom áttekintését is elvégző közleményben Luke Kemp és munkatársai (amerikai, kínai, brit, holland és német kutatók) kifejtik: bár a kulcsfontosságú Torontói Deklaráció már 1988-ban megállapította, hogy a klímaváltozás lehetséges következményeinél csak egy globális nukleáris háború következményei lehetnek rosszabbak...
Az éghajlatváltozás egyre több ember számára válik a hétköznapok megkerülhetetlen valóságává. A már megtörtént vagy várható környezeti változások hosszú távú érzelmi következményekkel járnak – például ökológiai gyásszal, szolasztalgiával, ökoszorongással.
Ember és környezet
A rangos BMJ szakfolyóiratban megjelent tanulmány az intenzív ellátás környezeti hatásainak mérséklését járja körül. Milyen utak vezethetnek a fenntarthatóbb működéshez, miközben az ellátás minősége nem romlik, hanem javul?
Ember és környezet
A kullancsencephalitis Eurázsia egyik legsúlyosabb kullancs okozta betegsége. Évente több mint háromezer megbetegedés ismert Európában, és jelentős mértékben emelkedik ezek száma – növekvő közegészségügyi kockázatról van tehát szó.
Ember és környezet
A biodiverzitás és az emberi egészség kapcsolata lenyűgözően sokrétű. A különböző aspektusok egy része szélesebb körben ismert, vannak azonban olyanok, amelyekről alig esik szó.
A WHO adatai szerint Európában halnak meg legtöbben az alkohol miatt. Gyaloglással a hátfájás ellen, hibrid munkavégzés a boldogságért, ijesztően mosolygó japán robotok; mágnesterápia a skizofréniára, végül egy élhető nagyváros követendő példája. Hétvégi lapszemle – külföldről és itthonról.
A biodiverzitás-csökkenés hatása a zoonózisokra
Mit tudunk a biodiverzitás és az emberi egészség kapcsolatáról?
1.
2.
3.
4.
5.
1.
2.
Ideggyógyászati Szemle Proceedings
A Magyar Stroke Társaság XVIII. Kongresszusa és a Magyar Neuroszonológiai Társaság XV. Konferenciája. Absztraktfüzet3.
4.
5.
Egészségpolitika
A MOK és a MOSZ további lépéseket tesz a szakma és a biztonságos betegellátás érdekében
HOZZÁSZÓLÁSOK
0 hozzászólás